MÂNDRIE ȘI PREJUDECATĂ
Lydia! Kitty!
Scumpul meu domn Bennet, ai auzit?
Netherfield Park s-a închiriat, în fine. Nu vrei să știi cine l-a luat?
Pentru că dorești să-mi spui, draga mea, mă îndoiesc că am de ales.
Kitty, ce ți-am spus despre ascultatul la ușă?
E un domn Bingley, care a venit din Nord.
- Cinci mii pe an! - Serios?
- E necăsătorit! - Cine?
Dl Bingley, se pare. Kitty!
Cum poate asta să le afecteze?
Dle Bennet, cum poți fi atât de obositor?
Știi că trebuie să mărităm una din ele.
A fost ideea lui să se mute aici?
Trebuie să-i faci o vizită numaidecât.
Ah, ceruri. Oameni.
Noi nu ne putem duce dacă nu mergi tu, așa cum bine știi, dle Bennet.
- Asculți ce spun? Nu asculți niciodată. - Trebuie, Papa! Numaidecât!
Nu e nevoie. Am făcut-o deja.
- Serios? - Când?
Ah, dle Bennet, cum poți să mă necăjești așa?
Chiar nu îți pasă de sărmanii mei nervi?
Greșești, draga mea. Îmi pasă chiar foarte mult.
Mi-au ținut permanent companie în ultimii douăzeci de ani.
Papa!
- E atrăgător? - Cine?
- E frumos? - Sigur că e.
Cu 5.000 pe an n-ar conta nici dacă are negi.
Cine are negi?
Voi fi de acord să se căsătorească cu oricare din fete.
- Va veni mâine la bal? - Cred că da.
- Dle Bennet! - Trebuie să am muselina ta cu picățele!
- Îți dau condurii mei verzi. - Au fost ai mei.
- O să cos pentru tine o săptămână. - O să-ți ajustez boneta nouă.
Două săptămâni!
Nu-i același lucru! Nu-i același lucru.
Nu pot respira.
Cred că mi-a căzut un deget de la picior.
Dacă astă seară nu se îndrăgostesc de tine toți bărbații,
atunci nu pot judeca ce e frumos.
- Sau bărbații. - Nu, ei sunt ușor de judecat.
Nu toți sunt răi.
Proști fără umor, potrivit experienței mele limitate.
Într-o zi, vei fi atrasă de cineva,
și va trebui să fii atentă ce spui.
Sunteți binevenit.
Care dintre păunii împopoțonați e dl Bingley?
E cel din dreapta La stânga e sora lui.
- Și cel cu sprânceana întrebătoare? - E bunul lui prieten, dl Darcy.
- Arată groaznic, săracul. - Poate, dar sărac nu este.
Spune-mi.
10.000 pe an, are jumătate din Derbyshire.
Jumătatea tristă.
Dle Bennet, trebuie să-l prezinți fetelor imediat.
Zâmbiți-i dlui Bingley. Zâmbiți.
Mary.
Dle Bingley, pe fiica mea cea mare o cunoști.
D-na Bennet, dra Jane Bennet, Elizabeth și dra Mary Bennet.
Îmi pare bine. Mai avem două, dar acum dansează.
Îmi pare bine de cunoștință
Dați-mi voie să îl prezint pe dl Darcy din Pemberley în Derbyshire.
Cum vă place aici, în Hertfordshire?
Foarte mult.
Aud că biblioteca de la Netherfield e între cele mai bune.
Mă simt vinovat. Nu am pasiunea asta. Prefer să fiu în aer liber.
Ah, desigur, știu să citesc.
Și nu sugerez că nu se poate citi în aer liber.
Aș dori să citesc mai mult, dar totdeauna sunt alte lucruri de făcut.
Da, exact asta voiam să spun.
Mamă, mamă! N-o să crezi niciodată ceea ce-ți voi spune.
- Spune-mi! - Se călugărește.
- Vine regimentul! - Ofițeri?
Vor fi staționați toată iarna chiar aici.
- Ofițeri? - Cât cuprinzi cu ochii.
Ah, uite. Jane dansează cu dl Bingley.
Domnule Bennet.
- Dansezi, dle Darcy? - Nu, dacă pot să evit.
Nu știam că vii să mă vezi. Ce s-a întâmplat?
Suntem departe de Grosvenor Square, nu-i așa, dle Darcy?
Nu am mai văzut atâtea fete frumoase.
Tu ai dansat cu singura fată frumoasă.
Este cea mai minunată creatură pe care am întâlnit-o.
- Și sora ei, Elizabeth, e fermecătoare. - Perfect tolerabilă.
Nu destul de frumoasă ca să mă tenteze. Fugi și bucură-te de zâmbetele ei.
Îți pierzi vreme cu mine.
Tot răul spre bine, Lizzie. Dacă te plăcea, trebuia să vorbești cu el.
Întocmai.
Nu aș dansa cu el pentru întregul Derbyshire,
darămite pentru jumătatea tristă.
Așteaptă!
- Mi-a plăcut foarte mult, dră Lucas. - Ce bine dansezi, dle Bingley.
Niciodată nu am mai savurat atât un dans.
Fiica mea Jane e o dansatoare minunată, nu-i așa?
Este, într-adevăr.
Prietena ta, dra Lucas, e o tânără foarte plăcută.
Ah, da, o ador.
- Ce păcat că nu arată mai bine. - Mamă!
Dar Lizzie nu ar recunoaște că e urâtă.
Desigur, Jane a mea e considerată frumusețea comitatului.
Mamă, te rog!
Când avea 15 ani, un domn a fost atât de îndrăgostit de ea,
încât eram sigură că-i va face o ofertă.
Totuși, i-a scris niște versuri foarte drăguțe.
Și s-a terminat.
Mă întreb cine a descoperit forța poeziei la îndepărtat dragostea.
- Credeam că poezia e hrana dragostei. - A dragostei puternice.
Dacă e doar o înclinație vagă, un sonet prost o poate ucide.
Atunci ce recomanzi pentru încurajarea afecțiunii?
Dansul. Chiar dacă partenerul e nesuferit.
Dl Bingley e exact cum trebuie să fie un tânăr bărbat.
- Rațional, bine dispus... - Arătos, și bogat, pe deasupra...
Căsătoria nu ar trebui motivată de gânduri pecuniare.
Nu m-aș mărita decât din dragoste.
- Și de asta o să ajung o fată bătrână. - Chiar crezi că m-a plăcut?
A dansat cu tine aproape tot timpul, și a avut ochi doar pentru tine.
Îți dau voie să-l placi. Ți-au plăcut alții mai proști.
Ești prea înclinată să-ți placă oamenii, în general.
În ochii tăi, toți sunt buni.
Nu și prietenul lui. Tot nu cred ce a putut spune despre tine.
Dl Darcy?
I-aș fi iertat mai ușor vanitatea dacă nu o rănea pe a mea.
Dar n-are a face. Mă îndoiesc că ne vom mai vedea.
- A dansat al treilea cu dra Lucas. - Eram toți acolo.
Săraca. Ce păcat că nu e mai frumoasă.
E o fată bătrână în devenire.
Al patrulea cu o dră King neimportantă
și al cincilea din nou cu Jane.
Dacă avea un pic de compasiune, și-ar fi scrântit glezna.
După cum vorbești,
ai crede că fetele noastre vor avea o moștenire fabuloasă.
Când o să mori, și asta ar putea fi curând,
vor rămâne fără un acoperiș deasupra capului și fără o para.
- Te rog, e zece dimineața. - O scrisoare pentru dra Bennet, dnă.
De la Netherfield Hall.
Mulțumesc lui Dumnezeu. Suntem salvați!
Grăbește-te, Jane, grăbește-te. Ah, ce zi fericită!
E de la Caroline Bingley.
Mă invită să iau masa cu ea.
- Fratele ei ia masa în altă parte. - În altă parte?
- Pot lua trăsura? - Dă-mi să văd.
- E prea mult de mers pe jos. - E neașteptat din partea lui.
Mamă, trăsura pentru Jane?
Nicidecum. Se va duce călărind.
Călărind!
Lizzie.
Acum va trebui să stea peste noapte, așa cum am prezis.
Pentru Dumnezeu, femeie, talentele tale în arta pețitului
sunt cu certitudine oculte.
Mamă, totuși nu cred că poți să revendici credit pentru ploaie.
"Prietenii nu mă vor vedea acasă până mă simt mai bine.
Cu excepția durerilor în gât, a febrei și migrenei, nu am nimic altceva."
Dacă Jane moare, ar fi o alinare să știm că îl vâna pe dl Bingley.
Oamenii nu mor din răceli.
Dar ar putea muri de rușine că are o asemenea mamă.
Trebuie să mă duc la Netherfield imediat.
Lady Bathurst re-decorează sala de bal în stil franțuzesc.
Cam lipsit de patriotism, nu crezi?
Dra Elizabeth Bennet.
Dumnezeule, ai mers pe jos până aici?
Da.
- Îmi cer scuze. Cum se simte sora mea? - E la etaj.
Mulțumesc.
Dumnezeule, i-ai văzut tivul? 20 de centimetri în noroi.
Arăta incredibil de medieval.
Îmi e teamă să nu abuzez. Sunt atât de amabili cu mine.
Nu știu cine e mai încântat de șederea ta aici, mama sau dl Bingley.
Mulțumesc pentru grija acordată surorii mele.
Aici are mai mult confort decât acasă.
E o plăcere.
Vreau să spun, nu e o plăcere că e bolnavă. Bineînțeles că nu.
E o plăcere că e aici, bolnavă.
Porcul nostru nu o să fie faimos.
Negru pe spate, dar nu e rudă cu eminentul porc din Norwich.
- Acum porcul ăla e... - Dle Bennet.
Totul merge conform planului. E îndrăgostit pe jumătate de ea
- Cine, draga mea? - Dl Bingley.
Nu îi pasă că nu are avere.
Are el pentru amândoi.
- Cum facem cunoștință? - E ușor!
Așteptați-mă!
Scapi un obiect pe jos. Ei îl ridică. Și faceți cunoștință.
Ofițeri!
- Scrii neobișnuit de repede, dle Darcy. - Greșești. Scriu încet.
Câte scrisori trebuie să fi avut ocazia să scrii, dle Darcy.
Scrisori de afaceri. Cred că sunt odioase.
Din fericire, mă ocup eu de ele, și nu tu.
Spune-i surorii tale că îmi e dor de ea.
- l-am mai spus-o o dată. - Țin la ea foarte mult.
Am fost încântată de designul ei pentru o masă.
Poate mă lași să omit încântarea ta.
Nu am loc destul să o exprim pe de-a întregul.
Dvs domnișoarele sunteți desăvârșite.
- Ce vrei să spui? - Pictați mese, cântați la pian,
brodați perne.
Nu știu nimic despre o doamnă, dar se spune că e desăvârșită.
Cuvântul e folosit prea liberal.
Nu cunosc mai mult de șase femei care sunt cu adevărat desăvârșite.
Nici eu.
Pentru Dumnezeu, trebuie că te pricepi foarte bine.
- Așa e. - Absolut.
Trebuie să aibă cunoștințe de muzică, desen, canto, dans
și limbi moderne pentru a merita calificarea.
Și ceva în aerul și felul în care merge.
Și trebuie să-și îmbogățească mintea citind mult.
Nu mă mai miră că nu știi decât șase femei desăvârșite.
- Mă întreb dacă cunoști vreuna. - Ești severă cu propriul sex?
Eu nu am cunoscut nici una. Ar fi ceva înfricoșător de văzut.
Dră Elizabeth, hai să ne plimbăm prin cameră.
E reconfortant, nu-i așa, după ce stai jos atât de mult?
E o mică realizare, presupun.
Vii cu noi, dle Darcy?
Nu puteți avea decât două motive, și eu le-aș perturba pe ambele.
Ce vrea să spună?
Cel mai sigur fel de a-l dezamăgi este să nu întrebăm.
Spune-ne, dle Darcy.
Fie aveți încredere una în cealaltă
și aveți lucruri secrete de discutat,
ori sunteți conștiente că siluetele voastre
arată mai avantajos când vă plimbați.
În primul caz, v-aș sta în drum.
În al doilea, vă pot admira mai bine de aici.
Cum să-l pedepsim pentru ce a spus?
- Am putea râde de el. - Nu trebuie să-l necăjim pe dl Darcy.
Ești prea mândru, dle Darcy? Și crezi că mândria e un păcat, sau o virtute?
- N-aș putea spune. - Încercăm să-ți găsim un defect.
Îmi este greu să iert nebuniile și viciile altora
sau insultele pe care mi le aduc.
Părerea mea bună, odată pierdută, e pierdută pentru totdeauna.
Vai de mine. Nu pot să te necăjesc pe tema asta.
Ce păcat, fiindcă îmi place mult să râd.
O trăsătură de familie, probabil.
O dnă Bennet, o dră Bennet, o dră Bennet și o dră Bennet, dle.
Primim toate familiile Bennet din țară?
Aveți o cameră excelentă, dle.
Și mobilă scumpă.
Ah, sper că intenționezi să stai aici, dle Bingley.
Absolut, găsesc provincia foarte interesantă. Ești de acord, Darcy?
O găsesc perfect adecvată.
Chiar dacă societatea e mai puțin diversă decât la oraș.
Mai puțin diversă? Câtuși de puțin.
Luăm masa cu între patru și 20 de familii de toate formele și mărimile.
Sir William Lucas, de exemplu, e un bărbat foarte îndatoritor.
Și se umflă mult mai puțin în pene decât alții cu un rang mult mai mic.
Dle Bingley, e adevărat că vei da un bal aici?
Un bal?
Ar fi o modalitate excelentă de a face noi prieteni. Ai putea invita militarii.
- Ah, dă un bal! - Kitty!
Când sora ta se face bine, spune-mi în ce zi vrei.
Cred că balul este un mod irațional de a cunoaște lume.
Ar fi mai bine dacă accentul s-ar pune pe conversație și nu pe dans.
Într-adevăr, mult mai rațional, dar atunci nu ar mai fi un bal.
Mulțumesc, Mary.
Ce loc minunat și impunător, nu-i așa, dragii mei?
Nu mai e altă casă ca asta în comitat.
- Dle Darcy. - Dră Bennet.
- Uite-o. - Nu știu cum să vă mulțumesc.
Ești binevenită oricând nu te simți tocmai bine.
Mulțumesc pentru companie. Foarte instructivă.
Plăcerea a fost a mea.
- Dl Darcy. - Dră Elizabeth.
Și era una cu gene lungi, ca de vacă.
Roag-o pe dna Hill să ne comande o friptură, Betsy.
Dar numai una. Nu ne scăldăm în bani.
Sper, draga mea, că ai comandat o cină zdravănă.
Am motive să aștept pe încă cineva la petrecerea noastră de familie.
Numele lui e dl Collins, cumplitul verișor.
- Care va moșteni? - Da. Absolut totul.
Chiar și taburetul de pian aparține dlui Collins.
Când?
Ne poate da afară din casă oricând dorește.
Averea trece direct la el, și nu la noi, sărmanele femei.
Dl Collins, la dispoziția dvs.
Ce cameră superb decorată și ce cartofi excelenți.
Sunt mulți ani de când am mâncat o legumă atât de bine gătită.
Căreia dintre verișoare trebuie să-i aduc laude pentru excelența gătitului?
Suntem perfect în stare să avem un bucătar.
Excelent.
Îmi pare bine că moșia permite un astfel de trai.
Sunt onorat să o am ca patroană pe Lady Catherine de Bourgh.
Ați auzit de ea, bănuiesc?
Prezbiteriul meu se învecinează cu moșia ei,
Rosings Park, și adesea îmi face onoarea
să treacă pe lângă sălașul meu în faetonul ei mic tras de căluți.
Are familie?
O fată, care va moșteni Rosings și alte multe proprietăți.
I-am spus adesea lui Lady Catherine
că fiica ei pare născută să fie o ducesă,
pentru că are toate însușirile superioare necesare unui rang înalt.
Acest gen de complimente e totdeauna acceptabil pentru doamne
și sunt întotdeauna îndatorat să le fac.
Ce fericire pentru tine, dle Collins,
să posezi talentul de a flata cu atâta delicatețe.
Sunt aceste atenții provocate de impulsul momentului
sau sunt rezultatul unui studiu anterior?
Rezultă din ceea ce se petrece în acel moment.
Și chiar dacă mă amuz câteodată pregătind astfel de complimente,
mă străduiesc să le ofer cu un aer cât mai puțin studiat.
Crede-mă, nimeni nu ar bănui că felul în care te porți e exersat.
După cină, mă gândeam că aș putea să vă citesc o oră sau două.
Am cu mine Predicile lui Fordyce
care tratează cu multă elocvență toate problemele morale.
Ați auzit de Predicile lui Fordyce, dră Bennet?
Dnă Bennet, am fost răsplătit de Lady Catherine de Bourgh
cu o casă parohială încăpătoare.
Am aflat acest lucru.
Este speranța mea ca în curând să găsesc o stăpână pentru ea.
Și vreau să te informez că cea mai mare domnișoară Bennet
a atras atenția mea specială.
Ah, dle Collins.
Din păcate îmi revine sarcina
să-ți spun că cea mai mare dră Bennet
urmează să se logodească foarte curând.
Să se logodească.
Dar dra Lizzie, următoarea ca vârstă și frumusețe,
ar fi o parteneră excelentă pentru oricine.
Nu crezi că așa e? Dle Collins?
Într-adevăr. Într-adevăr.
O alternativă foarte agreabilă.
Dl Collins e un bărbat care te face să disperi pentru întregul sex.
A ta, cred.
Dle Wickham, cât ești de perfect.
Mi-a ridicat batista. Ai scăpat-o pe a ta dinadins?
Dl Wickham e locotenent.
- Un locotenent încântat. - Ce faceți aici?
- Vrem niște panglici. - Albe, pentru bal.
Vreți să ne uităm după panglici împreună?
- Bună ziua, dle James. - Dră Lydia, dră Bennet.
Nici măcar nu mă uit.
Nu vă puteți bizui pe mine. Nu mă pricep la panglici.
Doar un bărbat sigur de sine ar recunoaște asta.
Nu, e adevărat.
Și catarame. Când ajung la catarame, sunt pierdut.
- Trebuie să fii rușinea regimentului. - Obiect al batjocurii.
Și ce fac superiorii cu tine?
Mă ignoră. Oricum nu sunt important, așa că nu e greu.
- Lizzie, dă-mi niște bani. - Îmi datorezi deja o avere.
- Dați-mi voie. - Nu, dle Wickham, te rog...
Insist.
- Îmi e milă de francezi. - Și mie.
- Uite, dl Bingley. - Dle Bingley!
Eram în drum spre casa voastră.
Cum îți plac panglicile pentru balul tău?
- Uluitoare. - Nu-i așa? Uite cum înflorește.
Ah, Lydia.
Nu uita să-l inviți pe dl Wickham. Face credit profesiei sale.
Nu poți invita lume la balurile altora.
Desigur, trebuie să vii, dle Wickham.
Acum scuzați-ne, doamnelor, vă urez o zi plăcută.
Vei merge la balul de la Netherfield, dle Wickham?
Poate. De cât timp e dl Darcy oaspete acolo?
Cam o lună.
Scuză-mă, dar îl cunoști pe dl Darcy?
Da, am avut legături cu familia sa încă din copilărie.
Poate ești surprinsă, dacă te gândești la întâlnirea rece de azi.
Sper că planurile tale legate de Meryton nu vor fi afectate
- de relațiile cu acel domn. - Eu nu mă las îndepărtat.
Dacă vrea să evită să mă vadă, el trebuie să plece, nu eu.
Trebuie să întreb, ce nu-ți place la dl Darcy?
Tatăl meu i-a administrat averea.
Darcy și cu mine am crescut împreună.
Tatăl lui mă trata ca pe un al doilea fiu, mă iubea ca pe un fiu.
Am fost amândoi cu el când a murit.
Cu ultima răsuflare,
tatăl lui mi-a lăsat moștenire prezbiteriul de pe moșie.
Știa că inima mea înclina spre biserică.
Dar Darcy i-a ignorat dorința și l-a dat altcuiva.
- Dar de ce? - Gelozie.
Tatăl său...
Ei bine, mă iubea mai mult și Darcy nu putea suporta.
- Ce crud. - Și acum sunt un infanterist sărac.
Prea mic ca să fiu băgat în seamă.
- Inhalează! - Nu mai pot. Mă doare.
Betsy.
Betsy!
- Trebuie să fi fost o neînțelegere. - Nu poți să gândești rău despre nimeni?
Cum putea dl Darcy să facă așa ceva?
Voi descoperi adevărul de la dl Bingley astă seară.
Lasă-l pe dl Darcy să nege chiar el.
Până o face, sper să nu-l mai întâlnesc.
Sărmanul, nefericitul domn Wickham.
Wickham e de două ori mai bărbat decât Darcy.
Și să sperăm că vrea să danseze mai mult.
Uite-i acolo.
- Ah, da. - Billy.
Jane Martin e aici.
Dați-mi voie să spun ce plăcere imensă este să vă văd din nou.
- Dnă Bennet. - Dră Bingley.
Încântător.
Îmi pare atât de bine că ești aici.
Și mie.
Ce mai faceți? Dră Elizabeth? Cauți pe cineva?
Nu, deloc, admiram splendoarea generală.
- Îți taie respirația, dle Bingley. - Bine.
Ai fi putut măcar schimba câteva vorbe cu dl Bingley.
Îndrăznesc să spun că nu am întâlnit un domn mai plăcut de când mă știu.
Ai văzut cum o adoră?
Draga de Jane, face totdeauna ce e mai bine pentru familie.
- Charlotte! - Lizzie!
- L-ai văzut pe dl Wickham? - Nu. Poate că e pe aici.
Lizzie, dl Wickham nu e aici. Se pare că a fost reținut.
Reținut unde? Trebuie să fie aici.
- Aici erai. - Dle Collins.
Poate îmi veți acorda onoarea, dră Elizabeth.
Ah, nu credeam că dansezi, dle Collins.
Nu cred că dansul e incompatibil cu funcția de preot.
Mai multe persoane, inclusiv Înălțimea Sa,
mi-au spus că dansez foarte frumos.
Se pare că dl Wickham al tău a fost chemat în oraș cu treburi.
Dansul nu prezintă interes pentru mine, dar...
...dar oferă posibilitatea să fii generos...
- ...în atențiile acordate partenerei... - lnformatorul meu spune...
...că ar fi fost mai puțin înclinat să fie ocupat, dacă nu ar fi fost...
...prezența unui anumit domn.
Care este obiectul atenției mele.
Numele acelui domn nu merită pomenit.
Este intenția mea, dacă pot fi direct,
să rămân aproape de tine toată seara.
Îmi acordați dansul următor, dră Elizabeth?
Desigur.
- Am acceptat să dansez cu dl Darcy? - Pot spune că îl vei găsi îndatoritor.
Ar fi foarte neplăcut, pentru că am jurat să îl urăsc pe vecie.
- Îmi place dansul ăsta. - Într-adevăr. Foarte tonifiant.
E rândul tău să spui ceva, dle Darcy.
Eu am vorbit despre dans.
Acum ar trebui să faci o remarcă despre cameră sau numărul de parteneri.
Sunt încântat să-ți fac pe voie. Ce ai dori să auzi?
Acest răspuns e suficient, pentru moment.
Poate aș putea observa
că balurile particulare sunt mai plăcute decât cele publice.
Deocamdată putem să tăcem.
Vorbești totdeauna în timp ce dansezi?
Nu. Prefer să fiu nesocială și taciturnă.
Face ca totul să fie mai plăcut, nu crezi?
Spune-mi, tu și surorile tale mergeți des pe jos la Meryton?
Da, mergem des pe jos la Meryton.
E o ocazie bună să faci noi cunoștințe.
Când ne-ai întâlnit, tocmai făcusem o nouă cunoștință.
Dl Wickham e binecuvântat cu maniere frumoase, sigur își va face prieteni.
Că e în stare să și-i păstreze e mai puțin sigur.
A avut nenorocul să piardă prietenia ta. E ireversibil?
- Este. De ce întrebi? - Ca să îți aflu caracterul.
- Ce ai descoperit? - Foarte puțin.
Cu atâtea povești contradictorii sunt în mare încurcătură.
Sper să-ți ofer mai multă claritate în viitor.
- Acela este dl Darcy din Pemberley? - Așa cred.
Trebuie să mă prezint imediat.
Este nepotul patroanei mele, Lady Catherine.
Va considera așa ceva drept o impertinență.
Dle Darcy.
Dle Darcy. Bună seara...
Ce rude interesante ai.
Mary, dragă, ne-ai încântat destul.
Lasă-le și pe celelalte tinere să încerce.
...de când eram copil, apoi a murit.
Am un sur superb.
Desigur, Caroline călărește mult mai bine decât mine.
Ah, da. Așteptăm o căsătorie cât se poate de avantajoasă.
Și Jane, măritându-se atât de bine, trebuie să aibă grijă de surori.
E clar că familia mea vrea să vadă cine se poate expune mai tare ridicolului.
- Cel puțin Bingley nu a văzut. - Nu.
- Cred că o place foarte mult. - Dar ea îl place pe el?
Puțini dintre noi sunt siguri că iubesc fără să fie încurajați cum trebuie.
Bingley o place enorm,
dar nu poate face mai mult dacă ea nu îl ajută.
E timidă. Dacă el nu pricepe, e un nătărău.
Toți suntem nătărăi în dragoste.
El nu îi cunoaște caracterul ca noi.
Ar trebui să se miște repede și să-l înhațe.
Avem destul timp să-l cunoaștem după aceea.
Nu mă pot opri să gândesc că cineva va scoate un purceluș
și ne va face să-l fugărim.
- Vai de mine! - Îmi cer scuze, dle.
Îmi pare foarte rău. Scuzați-mă.
Emily, te rog!
Mary, draga mea. Of, of, of...
- Am exersat toată săptămâna. - Știu, draga mea.
Urăsc balurile.
Dle Bennet, trezește-te.
Ah, nu m-am distrat niciodată atât de bine!
Charles, nu poți fi serios.
Vom avea o nuntă în mai puțin de trei luni, dacă mă întrebi, dle Bennet.
Dle Bennet!
Mary, te rog.
Mulțumesc, dle Hill.
Dnă Bennet, speram, dacă nu te deranjează,
că voi putea avea o audiență particulară cu dra Elizabeth.
Ah, desigur, Lizzie ar fi foarte fericită.
Toată lumea, afară. Dl Collins vrea o audiență particulară cu sora voastră.
Stați, dl Collins nu are să-mi spună nimic ce nu trebuie să auziți.
Doresc să stai unde ești. Toți ceilalți în salon.
- Dle Bennet. - Dar...
Acum.
- Jane. Jane, nu... Jane! - Jane.
Papa, stai.
Dragă dră Elizabeth,
Atențiile mele au fost prea clare pentru a nu fi înțelese.
Aproape de când am intrat în casă
te-am ales ca parteneră pentru viața mea viitoare.
Dar înainte să dau frâu sentimentelor,
să-ți spun motivele mele pentru a mă căsători.
Mai întâi, este datoria unui preot
să dea un exemplu matrimonial în parohia sa.
În al doilea rând, sunt convins că va contribui mult la fericirea mea.
Și în al treilea rând, este la îndemnul
stimatei mele patroane, Lady Catherine,
că îmi aleg o soție.
Scopul venirii mele la Longbourn a fost să aleg o soție
dintre fetele dlui Bennet,
întrucât voi moșteni moșia
și o asemenea alianță, cu siguranță...
...va fi convenabilă pentru toți.
Și acum nu îmi mai rămâne decât să te asigur cât se poate de convingător
- de forța afecțiunii mele. - Dle Collins!
Și nici un reproș pe subiectul averii
- nu-mi va ieși pe buze după căsătorie. - Uiți că încă nu ți-am dat un răspuns.
Lady Catherine va aproba pe deplin când voi vorbi cu ea
modestia ta, cumpătarea și alte calități lăudabile.
Dle, propunerea dvs mă onorează, dar cu regret trebuie să o refuz.
Știu că doamnele nu vor să pară dornice...
Dle Collins, sunt foarte serioasă. Tu nu mă poți face fericită.
Și sunt ultima femeie din lume care te-ar putea face fericit.
Mă gândesc că refuzul tău e mai curând o delicatețe naturală.
Apoi, în ciuda diverselor atracții,
nu este deloc sigur că ți se va mai face vreodată altă ofertă de căsătorie.
Trebuie să deduc că vrei doar să-mi mărești dragostea prin suspans,
așa cum procedează femeile elegante.
Nu sunt genul de femeie care chinuiește bărbați respectabili.
Te rog să înțelegi, nu te pot accepta.
Copil nebun, încăpățânat.
Nu-ți face griji, dle Collins. Rezolvăm micuța neînțelegere îndată.
Lizzie. Lizzie!
Dle Bennet, suntem toți foarte agitați!
Trebuie să vii să o faci pe Lizzie să se mărite cu dl Collins.
Dl Collins i-a cerut mâna lui Lizzie,
dar ea a jurat să nu îl ia, și acum primejdia e
ca dl Collins să nu o mai vrea pe Lizzie.
- Ce pot face eu? - Vino și vorbește cu ea.
Acum!
Spune-i că insiști să se căsătorească.
Papa, te rog.
Vei avea casa asta și îți vei salva surorile de la sărăcie.
- Nu mă pot mărita cu el. - Du-te și spune-i că te-ai răzgândit.
- Gândește-te la familie. - Nu mă poți obliga.
Dle Bennet, spune ceva.
Mama ta insistă să te măriți cu dl Collins.
Da, altfel nu vreau să o mai văd.
De azi încolo, trebuie să te înstrăinezi de unul din părinți.
Cine o să te țină după ce moare tatăl tău?
Mama ta nu vrea să te mai vadă dacă nu te măriți cu dl Collins,
iar eu nu voi vrea să te mai văd dacă o faci.
Mulțumesc, Papa.
Copil nerecunoscător! Nu mai vorbesc cu tine.
Nu că îmi place prea mult să vorbesc.
Cei care suferă ca mine de boli nervoase
nu au nici o plăcere să vorbească cu nimeni.
Jane!
Ce s-a întâmplat? Jane?
Nu înțeleg ce l-a făcut să plece de la Netherfield.
De ce nu știe când se întoarce?
Citește.
"Dl Darcy e nerăbdător să-și vadă sora, și noi asemenea.
Cred că Georgiana Darcy nu are egal în frumusețe,
eleganță și desăvârșire. Sper ca în viitor să îi pot spune soră."
Nu e destul de clar?
Caroline își vede fratele îndrăgostit de tine
și l-a luat de aici ca să-l convingă de contrarul.
Dar știu că nu e în stare să amăgească pe cineva cu bună știință.
- Mai curând el nu mă iubește. - Te iubește. Nu te lăsa.
Du-te la mătușa și unchiul din Londra,
vezi ca lumea să știe că ești acolo și sunt sigură că va veni la tine.
Spune-i surorii mele că o iubesc și încearcă să nu fi o povară.
Sărmana Jane.
Și totuși, fetelor le place să fie nefericite în dragoste din când în când.
Le dă ceva la care să se gândească
și un fel de distincție între prietene.
- Asta o va înveseli sigur, Papa. - E rândul tău acum, Lizzie.
L-ai respins pe Collins.
Ești liberă să te duci și să rămâi cu buzele umflate.
Ce e cu dl Wickham?
E un tânăr plăcut și și-ar face îndatoririle.
- Tată... - Și ai o mamă iubitoare
care ar fi foarte fericită.
- Charlotte! - Dragă Lizzie.
Am venit să-ți spun noutățile. Dl Collins și cu mine ne-am... logodit.
- Logodit? - Da.
- Ca să te căsătorești? - Ce alte feluri de logodnă mai sunt?
Pentru Dumnezeu, Lizzie, nu te uita așa la mine.
Ar trebui să fiu fericită cu el ca și cu oricare altul.
- Dar e ridicol. - Ah, mai încet.
Nu ne putem permite toate să fim romantice.
Mi s-a oferit o casă confortabilă și protecție.
E destul ca să fiu recunoscătoare.
Am 27 de ani. Nu am bani, nici perspective.
Sunt deja o povară pentru părinți.
Și sunt înfricoșată.
Așa că nu mă judeca, Lizzie. Nu cuteza să mă judeci.
Dragă Charlotte, îți mulțumesc pentru scrisoare.
Îmi pare bine că mobila și casa sunt pe placul tău
și că Lady Catherine este prietenoasă și îndatoritoare.
Odată cu plecarea ta, a lui Jane la Londra,
a militarilor în nord, împreună cu pitorescul domn Wickham,
trebuie să mărturisesc, perspectiva de unde stau eu este mohorâtă.
Cât despre favoarea pe care mi-o ceri, nu e o favoare.
Aș fi fericită să te vizitez cât mai curând posibil.
Bun venit la umilul nostru domiciliu.
Soția mă încurajează să petrec timp în grădină pentru sănătate.
Cred că e obosită după călătorie.
Plănuiesc îmbunătățiri. Vreau să arunc o uscătură și să plantez o alee de tei.
Mă gândesc că orice tânără doamnă ar fi fericită
să fie stăpâna unei asemenea case.
Aici nu vom fi întrerupte.
Salonașul ăsta e pentru folosința mea exclusivă.
Ah, Lizzie, e o plăcere să am casa mea.
- Charlotte, vino aici! - Ce s-a întâmplat?
Iar a scăpat porcul? Ah, e Lady Catherine.
Hai să vezi, Lizzie.
Vești bune.
Am primit o invitație la Rosings de la Lady Catherine.
Ce minunat!
Nu fi stânjenită de ceea ce porți.
Pune pe tine ce ai mai bun.
Lady Catherine nu a fost niciodată împotriva celor cu adevărat modești.
Una dintre cele mai extraordinare priveliști din Europa, așa e?
Numai geamurile au costat peste 20,000 lire.
Haideți. Haideți.
Cred că puțin mai târziu o să jucăm cărți.
Înălțimea voastră.
Dră de Bourgh.
- Deci tu ești Elizabeth Bennet? - Da, Înălțimea voastră.
Asta e fiica mea.
- Sunteți amabilă că ne-ați invitat. - Numai covorul a costat peste 300 lire.
Dl Darcy.
Ce faci aici?
Dle Darcy, nu am știut că vom avea onoarea.
- Dră Elizabeth, sunt un oaspete aici. - Îl cunoști pe nepotul meu?
Am avut plăcerea să-l cunosc în Hertfordshire.
Colonel Fitzwilliam. Îmi pare bine.
Dle Collins, nu poți sta lângă soție. Mută-te. Acolo.
Harvey, ai putea cumva să-mi aduci peștele...
Sper că familia ta e sănătoasă, dră Elizabeth?
Da, mulțumesc.
Sora mea mai mare e la Londra. Poate ai văzut-o acolo.
Nu am avut norocul...
Cânți la pian, dră Bennet?
- Puțin, dnă, și foarte prost. - Desenezi?
Nu, deloc.
Dar surorile, desenează?
Nici una.
Foarte straniu.
Bănuiesc că nu ați avut ocazia.
Mama voastră ar fi trebuit să vă ducă la oraș, ca să aveți profesori buni.
Mama nu s-ar fi supărat, dar tata urăște orașul.
- V-a părăsit guvernanta? - Noi nu am avut guvernantă.
Fără guvernantă? Cinci fete crescute acasă fără guvernantă?
Nu am mai auzit așa ceva. Mama trebuie să fi fost sclava educației voastre.
Câtuși de puțin, Lady Catherine.
Surorile mai tinere au ieșit în societate?
- Da, dnă, toate. - Toate?
Toate cinci în același timp? E foarte ciudat.
Și ești a doua. Cele mai tinere înainte ca cele mai mari să se mărite?
Surorile mai mici trebuie să fie foarte tinere.
Da, mezina nu a împlinit 16 ani.
Dar ar fi greu pentru surorile mai mici
să n-aibă parte de distracții pentru că cele mai mari nu s-au măritat.
Nu ar încuraja câtuși de puțin dragostea între surori.
Pe cuvânt, ai opinii foarte ferme pentru o persoană atât de tânără.
Spune-mi, ce vârstă ai?
Cu trei surori mai mici aproape de maturitate, îmi e greu să vă răspund.
Vino, dră Bennet, cântă pentru noi.
- Nu, vă rog. - Căci muzica mă încântă.
De fapt, sunt puțini oameni în Anglia
care se bucură mai mult de muzică.
Sau au gusturi mai bune.
Dacă învățam, ar fi trebuit să devin expertă.
La fel și Anne, dacă i-ar fi permis sănătatea.
Nu afișez falsă modestie când spun că nu cânt bine...
Hai, Lizzie, Înălțimea sa o cere.
Cum se descurcă Georgiana, Darcy?
- Cântă foarte bine. - Sper că exersează.
Nu se poate ajunge la excelență fără exerciții regulate.
I-am spus asta dnei Collins.
Pentru că nu aveți instrument, ești binevenită la Rosings
să cânți la pianul din camera menajerei.
În acea parte a casei nu vei sta nimănui în drum.
Vrei să mă sperii venind în toată măreția să mă auzi.
Dar nu mă alarmez, chiar dacă sora ta cântă atât de bine.
Știu că nu te pot alarma, chiar dacă aș vrea.
Cum s-a purtat prietenul meu în Hertfordshire?
Chiar vrei să știi?
Pregătește-te pentru ceva cumplit.
Prima dată când l-am văzut, nu a dansat cu nimeni,
deși nu erau destui domni
și erau câteva doamne fără partener.
Nu știam pe nimeni afară de grupul meu.
Nu toți se cunosc la un bal.
Fitzwilliam, am nevoie de tine.
Nu am talentul
de a face conversație cu ușurință cu oameni pe care nu îi cunosc.
Poate ar trebui să urmezi sfatul mătușii tale, să exersezi.
Dragă Jane...
Dle Darcy.
Ia loc, te rog.
Dl și dna Collins s-au dus în sat.
Casa asta e încântătoare.
Cred că mătușa mea a făcut multe când dl Collins a venit aici.
Așa cred.
Nu și-ar fi putut extinde bunăvoința asupra unui supus mai recunoscător.
- Să cer să ne aducă ceai? - Nu, mulțumesc.
Bună ziua, dră Elizabeth, a fost o plăcere.
Ce Dumnezeu i-ai făcut sărmanului domn Darcy?
Nu am idee.
Orice minte are nevoie de un consilier
căruia să i se adreseze pentru consolare când suferă.
Sunt multe facilități pe care alții le pot oferi, spre deosebire de noi.
Mă refer la acele lucruri
care se pot obține doar prin intromisiune...
Mă scuzați, prin intromisiunea dintre prietenie și politețe.
În asemenea ocazii, bărbatul fălos te întâmpină nu cu cordialitate,
ci cu suspiciunea celui care își recunoaște inamicul...
- Cât timp intenționezi să stai? - Cât vrea Darcy.
- Sunt la dispoziția lui. - Toți par să fie așa.
Mă întreb de ce nu-și ia o soție ca să asigure durata unui asemenea avantaj.
- Ar fi o femeie norocoasă. - Zău?
Darcy e o persoană foarte loială.
Recent a venit în ajutorul unui prieten.
Ce s-a întâmplat?
L-a salvat de la un mariaj imprudent.
Cine e bărbatul?
Cel mai apropiat prieten al său, Charles Bingley.
A dat dl Darcy un motiv pentru intervenția sa?
Au fost obiecții serioase cu privire la doamnă.
Ce fel de obiecții? Lipsa de avere?
Cred că familia ei a fost considerată necorespunzătoare.
- Și i-a separat? - Așa cred. Mai mult nu știu.
Dră Elizabeth.
M-am luptat zadarnic și nu mai pot suporta.
Aceste ultime luni au fost o tortură. Am venit la Rosings doar ca să te văd.
Am luptat contra rațiunii, a așteptărilor familiei mele,
a inferiorității nașterii tale, a rangului meu.
Le voi ignora ca să-ți cer să pui capăt agoniei mele.
- Nu înțeleg. - Te iubesc.
Cu ardoare.
Te rog să îmi faci onoarea să mă accepți ca soț.
Dle, apreciez tulburarea prin care ai trecut
și regret că ți-am provocat durere.
Nu am făcut-o conștient.
- Acesta e răspunsul? - Da, dle.
- Râzi de mine? - Nu.
Mă respingi?
Sunt sigură că emoțiile care te-au ținut în loc te vor ajuta să treci peste asta.
Pot întreba de ce sunt respins atât de puțin politicos?
Aș putea întreba de ce mi-ai spus că mă placi în ciuda rațiunii tale?
Dacă am fost nepoliticoasă, asta e o scuză.
- Dar știi bine că am și alte motive. - Ce motive?
Crezi că m-ar putea tenta ceva ca să accept bărbatul care a ruinat
fericirea iubitei mele surori?
Negi că ai separat doi tineri care se iubeau,
expunându-ți prietenul la dezaprobare
și sora mea la batjocură pentru speranțe înșelate,
adâncindu-i pe amândoi în suferință?
- Nu o neg. - Cum ai putut să o faci?
Am crezut că surorii tale nu-i păsa de el.
Am realizat că atașamentul lui e mai puternic.
E timidă!
Bingley credea că nu are sentimente adânci.
- Tu ai sugerat-o. - Spre binele lui.
Sora mea nu-mi arată nici mie ce simte cu adevărat.
Bănuiesc că averea lui a jucat un rol?
Nu aș dezonora-o astfel pe sora ta. A fost sugerat...
Ce?
Că era clar un mariaj avantajos...
- A dat sora mea o astfel de impresie? - Nu!
- Nu. Era, totuși, familia ta... - Lipsa de contacte?
- Nu, mai mult decât asta. - Cum așa, dle?
Lipsa de bune maniere a mamei tale, a surorilor mai tinere și a tatălui.
Iartă-mă. Trebuie să te exclud pe tine și sora ta.
Și dl Wickham?
Dl Wickham?
Ce scuză oferi pentru felul în care te-ai purtat?
- Ai un interes deosebit. - Mi-a spus despre nenorocul său.
- Ah, ce mare a fost. - Îi ruinezi șansele
și totuși îl tratezi cu sarcasm.
Deci asta e părerea ta despre mine?
Mulțumesc. Poate aceste ofense ar fi fost trecute cu vederea
dacă mândria nu ți-ar fi fost rănită de scrupulele mele privind relația noastră.
Trebuie să mă bucur de inferioritatea situației tale?
Și astea sunt vorbele unui bărbat distins.
Îngâmfarea ta și trufia, nepăsarea ta egoistă față de sentimentele altora
m-au făcut să-mi dau seama că ești ultimul bărbat cu care m-aș mărita.
Iartă-mă, doamnă, că te-am reținut atâta timp.
Am venit să-ți las asta.
Nu vreau să reînnoiesc sentimentele care te-au dezgustat atât.
Dar dacă îmi permiți, mă voi referi la cele două ofense pe care mi le atribui.
Tatăl meu l-a iubit pe dl Wickham ca pe un fiu.
I-a lăsat o situație generoasă. Dar la moartea tatălui meu,
dl Wickham a anunțat că nu are intenția să îmbrace sutana preoțească.
A cerut contravaloarea situației, și a pierdut-o iute la jocuri de noroc.
Apoi a scris, cerând mai mulți bani, ceea ce am refuzat.
După care a rupt toate legăturile.
S-a întors vara trecută și a declarat o dragoste pasionată pentru sora mea
pe care a încercat să o convingă să fugă cu el.
Ea urmează să moștenească 30.000 lire.
Când i s-a explicat că el nu va primi niciodată vreun ban, a dispărut.
Nu pot să îți descriu disperarea ce a cuprins-o pe Georgiana.
Avea doar 15 ani.
În ce privește cealaltă problemă, cu sora ta și dl Bingley,
deși motivele care m-au călăuzit pot părea insuficiente,
erau în folosul unui prieten.
Lizzie.
Ești bine?
Nu mai știu.
Lizzie. Ce noroc că ai venit.
Mătușa și unchiul tău sunt aici ca să o aducă pe Jane de la Londra.
- Ce face Jane? - E în salon.
L-am uitat. Dacă ar trece pe lângă mine pe stradă, nu l-aș băga în seamă.
Londra e atât de interesantă. E adevărat.
Sunt atâtea de făcut.
Ce știri ai din Kent?
Nimic.
Cel puțin, nimic demn de menționat.
Lizzie, spune-i mamei!
Nu mai face atâta zarvă.
- De ce nu m-a invitat și pe mine? - Fiindcă eu sunt companie mai plăcută.
- Ce este? - Sunt la fel de îndreptățită.
Să mergem toate.
Lydia a fost invitată la Brighton cu familia Forster.
O baie în mare mi-ar face bine.
Voi cina cu ofițerii în fiecare seară.
Papa, nu o lăsa să meargă.
Lydia nu se simte bine până nu se expune undeva în public.
Și nu ne putem aștepta să o facă cu mai puține inconveniențe.
Dacă nu o supraveghezi,
va deveni cel mai absurd flirt care își face familia de râs.
Și Kitty o va urma, ca totdeauna.
Lizzie, nu vom avea liniște până nu pleacă.
Numai de asta îți pasă?
Colonelul Forster e un om decent.
O va ține departe de necazuri reale.
Și e prea săracă pentru a fi vânată de oricine.
E primejdios.
Sunt sigur că ofițerii vor găsi femei mult mai interesante.
Să sperăm, de fapt, că șederea ei în Brighton
o va învăța cât de neimportantă este.
Oricum, e greu să crească mai rău decât este.
Și dacă o face, va trebui să o ținem închisă tot restul vieții.
Lizzie, ești binevenită să ni te alături.
Peak District nu este Brighton.
Ofițerii sunt rari, ceea ce ți-ar putea influența decizia.
Vino în Peak District cu noi, Lizzie, să respiri aer proaspăt.
Frumusețea naturii. Ce sunt bărbații comparați cu stâncile și munții?
Bărbații sunt roși de aroganță și prostie.
Dacă sunt îndatoritori, nu au creier.
Ai grijă, draga mea. Asta sună puternic a amărăciune.
L-am văzut pe dl Darcy când am fost la Rosings.
De ce nu mi-ai spus?
A spus ceva despre dl Bingley?
Nu.
Nu a spus.
Ah, ce sunt bărbații comparați cu stâncile și munții?
Sau trăsurile care nu se strică?
Unde suntem exact?
Foarte aproape de Pemberley.
- Casa dlui Darcy? - Exact.
Un lac plin de pește. Mi-ar plăcea să-l văd.
Ah, nu. Mai bine nu.
El e...
Mai degrabă nu, el e... e...
- Atât de cum? - De bogat.
Doamne, Lizzie, cât de snoabă poți fi!
Să ai ceva contra dlui Darcy din cauza averii. Săracul om nu are ce face.
Dar nu e aici, oricum. Oamenii ăștia nu sunt niciodată acasă.
Nu rămâne în urmă.
- Stăpânul stă mult acasă? - Nu atât de mult cât aș vrea.
Îi place mult aici.
Dacă se căsătorește, îl vei vedea mai mult.
Seamănă mult cu tatăl lui.
Când soțul meu a fost bolnav, dl Darcy nu știa ce să mai facă.
A organizat servitorii pentru mine.
Ăsta e el, dl Darcy.
O față frumoasă.
Lizzie, seamănă bine cu el?
Tânăra doamnă îl cunoaște pe dl Darcy?
Doar puțin.
Nu crezi că e un bărbat chipeș, domnișoară?
Da.
Da, trebuie să spun că este.
Asta e sora lui, dra Georgiana.
Cântă toată ziua.
E cumva acasă?
Dră Elizabeth.
- Credeam că ești la Londra. - Nu.
Nu sunt.
Nu.
- Nu am fi venit... - Am venit o zi mai devreme...
Sunt cu unchiul și mătușa.
Și ai o călătorie plăcută?
Foarte plăcută.
- Mâine mergem la Matlock. - Mâine?
- Stați în Lambton? - Da, la hanul Rose and Crown.
Da.
Îmi pare rău că deranjăm.
Spuneau că imobilul e deschis pentru vizitatori.
- Pot să te însoțesc până în sat? - Nu.
- Îmi place să merg pe jos. - Da.
Da, știu.
La revedere, dle Darcy.
Pe aici, dle.
Ești sigur că nu vrei să stai cu noi?
Tocmai l-am văzut pe dl Darcy. Nu ne-ai spus că l-ai întâlnit.
Ne-a invitat la cină mâine seară. A fost foarte politicos, nu-i așa?
- Foarte politicos. - Nu-i deloc cum l-ai descris.
Să cinăm cu el?
Are ceva plăcut când vorbește.
Nu te supără că lungim călătoria cu o zi?
Dorește în mod special să-i cunoști sora.
Sora.
Dră Elizabeth!
Sora mea, dra Georgiana.
Fratele meu mi-a spus atât de multe despre tine,
- încât simt că parcă am fi prietene. - Mulțumesc.
- Ce pian frumos. - Fratele meu mi l-a dat.
- Nu trebuia. - Ba trebuia.
- Prea bine atunci. - Ușor de convins, nu-i așa?
Odată a trebuit să mă rabde pe mine cântând.
- Spune că te descurci foarte bine. - Atunci e un sperjur.
- Am spus "destul de bine". - "Destul de bine" nu e "foarte bine".
Sunt satisfăcută.
- Dle Gardiner, îți place pescuitul? - Foarte mult.
Vrei să mă însoțești pe lac după amiază?
Locuitorii au fost lăsați în pace prea mult.
- Mi-ar face plăcere. - Cânți în duet, dră Elizabeth?
- Numai când sunt forțată. - Frate, trebuie să o forțezi.
Pescuit splendid, companie plăcută. Ce tip grozav.
Mulțumesc foarte mult, dle Darcy.
O scrisoare pentru dvs, doamnă.
Ah, e de la Jane.
Sunt vești cât se poate de proaste.
Lydia a fugit...
...cu dl Wickham.
Și s-au dus cine știe unde.
Nu are bani sau contacte. Mi-e teamă că e pierdută pentru totdeauna.
E greșeala mea.
Dacă îl dam în vileag pe Wickham atunci când trebuia.
Nu, e greșeala mea.
Puteam împiedica asta dacă eram deschisă cu surorile mele.
S-a făcut vreo încercare de a o salva?
Tatăl meu s-a dus la Londra, dar știu că nu se poate face nimic.
Nu e nici cea mai mică speranță.
Aș vrea să te ajut.
Dle, cred că e prea târziu.
E serios, într-adevăr. Trebuie să plec. La revedere.
Trebuie să plecăm îndată.
Mă voi alătura dlui Bennet să o găsim pe Lydia înainte să ruineze familia.
Cum a putut familia Forster să o scape din ochi?
Totdeauna am spus că nu erau potriviți să aibă grijă de ea.
- Și acum e ruinată. - Sunteți toate ruinate.
Cine vă mai ia acum cu o soră decăzută?
Sărmanul domn Bennet va trebui să se bată în duel cu Wickham
și va fi omorât.
Încă nu l-a găsit, mamă.
Dl Collins ne va da afară înainte ca el să fie rece.
Nu fi atât de speriată. Unchiul nostru e la Londra și ajută căutarea.
Lydia trebuie să știe ce face asta nervilor mei.
Asemenea palpitații și spasme peste tot!
Copilul meu Lydia, copilul meu!
Cum a putut să facă așa ceva sărmanei ei mame?
- Nu poți face asta! - Nu fi copil.
- Kitty, dă-o încoace. - Pentru cine e?
E pentru tata.
Scrisul e al unchiului.
Papa, ai o scrisoare.
- Lăsați-mă să-mi trag sufletul. - E scrisă de unchiul.
- I-a găsit. - Sunt căsătoriți?
- Nu pot citi scrisul lui. - Dă-mi-o mie.
Sunt căsătoriți?
Vor fi, dacă tatăl tău îi dă ei o pensie de 100 lire pe an. Asta e condiția lui.
- Vei accepta, tată? - Bineînțeles.
Dumnezeu știe cât a cheltuit unchiul vostru pe ticălosul ăla.
Ce vrei să spui?
Nici un bărbat nu s-ar căsători cu Lydia
cu o tentație de numai 100 lire pe an.
Unchiul vostru trebuie să fi fost foarte generos.
Crezi că a fost o sumă mare?
Wickham e un prost dacă a acceptat mai puțin de 10.000 lire.
- Doamne iartă-mă! - Tată!
Lydia s-a măritat deși are doar 15 ani!
Sună clopoțelul, Kitty.
Pun ceva pe mine și merg la Lady Lucas să-i spun. Să văd ce mutră face.
Spune servitorilor că vor primi un bol cu punci.
- Ar trebui să-i mulțumim unchiului. - Trebuia să ajute.
E mult mai bogat decât noi și nu are copii. Fata măritată!
Numai la asta te gândești?
Când vei avea cinci fete, să-mi spui la ce altceva te gândești.
Atunci poate vei înțelege.
Dar nu știți cum este el.
- Lydia! - Ah, mamă!
Am trecut de Sarah Sims în trăsură.
Mi-am scos mănușa ca să vadă verigheta.
Apoi m-am plecat și am zâmbit...
Sunt sigură că nu era atât de radioasă ca tine, draga mea.
Trebuie să mergeți la Brighton.
Acolo se găsesc soți. Sper să aveți măcar jumătate din norocul meu.
Lydia.
Vreau să aud toate detaliile, dragă Lydia.
Am fost trimis la un regiment în nordul Angliei.
Îmi pare bine să aud asta.
Lângă Newcastle. Mergem acolo săptămâna viitoare.
- Pot să vin să stau cu voi? - Nici vorbă că nu.
Luni dimineața m-am trezit într-o agitație.
Nu vreau să aud.
Mătușa mea era acolo, propovăduind de parcă citea o slujbă.
- Era înfiorător de neplăcută. - Și nu înțelegi de ce?
Dar nu am auzit o vorbă, pentru că mă gândeam la dragul meu Wickham.
Muream să știu dacă se va căsători în tunica albastră.
Nordul Angliei, cred, are niște peisaje spectaculoase.
Și mă gândeam, cine o să fie cavaler de onoare dacă el nu se întoarce?
Din fericire s-a întors, altfel trebuia să-l rog pe dl Darcy.
- Dl Darcy! - Am uitat!
- Dar nu trebuia să scot un cuvânt. - Dl Darcy a fost la nunta ta?
El a fost cel care ne-a găsit.
El a plătit pentru nuntă, pentru postul lui Wickham, pentru tot.
Dar mi-a zis să nu spun.
- Dl Darcy? - Încetează, Lizzie.
Dl Darcy nu e nici pe jumătate atât de prețios cum ești tu câteodată.
Kitty, mi-ai văzut verigheta?
Să-mi scrii des, draga mea.
Femeile căsătorite nu au niciodată timp pentru scris.
Cred că nu o să-mi scrii.
Când m-am măritat cu tatăl tău, părea că ziua nu e destul de lungă.
Surorile îmi vor putea scrie, căci oricum nu au altceva de făcut.
Nimic nu e mai rău decât să te desparți de copii.
Te simți atât de părăsită fără ei.
- La revedere. - Pa, Lydia. La revedere, dle Wickham.
Pa, Kitty. Pa, tată.
Nu-mi imaginez ce face tatăl vostru cu atâta cerneală.
Dnă Bennet.
Ați auzit noutățile, doamnă? Dl Bingley se întoarce la Netherfield.
Dra Nichols comandă o pulpă de porc. Îl așteaptă mâine.
Mâine?
Nu că îmi pasă. Dl Bingley nu înseamnă nimic pentru noi.
Nu vreau să-l mai văd niciodată.
Nu vom scoate o vorbă despre asta. E sigur că vine?
Da, doamnă. Cred că e singur. Sora lui a rămas la oraș.
De ce crede că ne interesează, nu am idee. Haideți, fetelor.
Mai bine ne-am duce acasă, să-i spunem dlui Bennet.
Ce insolent poate să fie. Mă întreb cum îndrăznește să-și arate fața.
E în regulă, Lizzie.
Îmi pare bine că e singur, căci nu-l voi vedea atât de des.
Nu îmi e frică de reacția mea. Ci de remarcile altor oameni.
Ah, îmi pare rău.
E aici. E aici. E la ușă.
- Dl Bingley! - Dl Bingley?
Ah, Dumnezeule! Purtați-vă normal.
Și orice ați face, nu fiți arogante.
Mai e cineva cu el. Dl Cum-îl-cheamă, ăla încrezut.
Dl Darcy? Ce insolență. Unde se trezește, să vină aici?
Nu mișca, Jane. Mary, pune aia deoparte. Găsește ceva util de făcut.
Ah, Doamne, o să leșin cu siguranță.
Kitty.
- Nu putem avea asta aici. - Mary, panglicile, panglicile.
Mary, stai jos imediat. Mary!
Dl Darcy și dl Bingley, doamnă.
Ce bine ne pare să vă vedem, dle Bingley.
Au intervenit multe schimbări de când ai plecat.
Dra Lucas s-a măritat, e la casa ei. La fel și una dintre fiicele mele.
Poate ați văzut în ziare,
deși nu a apărut așa cum ar fi trebuit.
Foarte scurt. Nimic despre familia ei.
Da, am auzit. Felicitările mele.
Dar e așa greu ca Lydia să fie luată de lângă mine.
Dl Wickham a fost transferat la Newcastle, unde-o mai fi ăsta.
Vei sta mult la moșie?
Câteva săptămâni. Pentru vânătoare.
După ce ucideți păsările voastre,
veniți la noi și împușcați câte vreți.
Dl Bennet va ajuta bucuros și va păstra pentru voi cele mai bune stoluri.
Excelent.
- Ești bine, dle Darcy? - Destul de bine, mulțumesc.
Sper că vremea va fi bună pentru vânătoare.
- Mă întorc în oraș mâine. - Atât de curând?
Jane arată bine, nu-i așa?
Într-adevăr, așa e.
Ei bine, trebuie să plecăm.
Darcy. A fost o plăcere să vă vedem din nou.
Dră Elizabeth. Dră Bennet.
Trebuie să mai veniți.
Iarna trecută ați promis că veniți la o cină de familie.
Nu am uitat. Cel puțin trei feluri.
Mă scuzați.
Extraordinar.
Trebuia să intrăm și ea să spună, "Luați loc."
Așa că simt...
Ah, e un dezastru, nu-i așa?
A fost...
- Dră Bennet. - Dle Bingley.
Intru și o spun.
Da, exact.
Îmi pare bine că s-a sfârșit. Acum ne putem vedea ca simple cunoștințe.
Ah, da.
Doar nu crezi că sunt atât de slabă încât să fiu în pericol.
Ești în pericol să-l faci să se îndrăgostească de tine, ca totdeauna.
- Îmi pare rău că a venit cu dl Darcy. - Nu spune asta.
De ce nu?
Jane.
- Am fost oarbă. - Ce vrei să spui?
Uite, e el. S-a întors. Vine din nou.
Știu că asta pare ciudat,
dar aș dori să solicit privilegiul de a vorbi cu dra Bennet.
Între patru ochi.
Toată lumea în bucătărie, imediat.
Afară de tine, Jane, bineînțeles.
Ah, dle Bingley, îmi pare bine să te văd din nou atât de curând.
Mai întâi, trebuie să-ți spun că am fost cel mai mare dobitoc.
Kitty, liniște.
Da.
De o mie de ori, da.
Mulțumesc lui Dumnezeu. Credeam că nu se mai întâmplă.
Sunt sigur că se vor înțelege bine.
Au temperamente asemănătoare.
Servitorii îi vor înșela cu asiduitate.
Și vor fi atât de generoși, încât își vor depăși veniturile.
Să-și depășească venitul? El are 5.000 pe an.
Știam eu că nu degeaba e frumoasă.
"...trebuie să nu fie nesinceră.
Ea se poate adresa cu eficacitate sentimentelor altora
ale căror minți strălucesc cu căldura sensibilității
și ale căror argumente sunt bazate pe convingere.
Ea trebuie să simtă influența acelor pasiuni și emoții
pe care dorește să le inspire..."
Poți muri de fericire?
Nu știa că am fost în oraș primăvara.
- Cum s-a justificat? - Credea că sunt indiferentă.
- Nemăsurat. - Fără îndoială otrăvit de sora lui.
Bravo. Ăsta e cel mai neiertător lucru pe care l-ai spus vreodată.
Ah, Lizzie, aș vrea să te văd fericită.
Dacă ar fi un bărbat pentru tine.
Poate dl Collins are un verișor.
- Ce e asta? - Ce?
Poate s-a răzgândit.
Vin!
Da.
Lady Catherine.
Celelalte progenituri ale tale, bănuiesc?
Toate afară de una. Mezina s-a căsătorit, Înălțimea voastră.
Cea mai mare a fost cerută azi după amiază.
- Aveți o grădină foarte mică. - Pot să vă ofer un ceai?
Nicidecum. Trebuie să vorbesc cu dra Elizabeth Bennet singură.
E o problemă urgentă.
Nu se poate să nu înțelegi de ce am venit aici.
Nu știu de ce îmi faceți onoarea.
Te avertizez, nimeni nu se joacă cu mine.
Mi-a ajuns la urechi o veste alarmantă.
Că intenționezi să te căsătorești cu nepotul meu, dl Darcy.
Știu că nu e adevărat. Deși nu vreau să-l jignesc
crezând că e posibil, am pornit îndată să-mi fac sentimentele cunoscute.
Dacă credeați că e imposibil, de ce ați venit așa departe?
Ca să o aud dezmințită.
Venirea dvs va confirma această veste, dacă chiar există.
Dacă? Pretinzi că nu o știi?
Nu ai fost tu cea care a lansat-o?
Nu am auzit de așa ceva.
Poți să declari că e lipsită de temei?
Nu pretind că sunt atât de directă ca Înălțimea voastră.
Mă puteți întreba ceva și eu să aleg să nu răspund.
Ți-a făcut nepotul meu o ofertă de căsătorie?
Înălțimea voastră tocmai a declarat că e imposibil.
Dl Darcy e logodit cu fiica mea. Ce spui de asta?
Dacă așa e, n-aveți de ce să credeți că mi-ar face mie o ofertă.
Fată egoistă. Această căsătorie a fost plănuită de când erau copii.
Crezi că poate fi împiedicată de o femeie de rang inferior
cu o soră a cărei fugă a rezultat într-o căsătorie scandalos forțată
Ia care s-a ajuns doar pe cheltuiala unchiului vostru.
Ah, ceruri! Vor fi umbrele din Pemberley poluate în acest fel?
Spune-mi odată pentru totdeauna, ești logodită cu el?
Nu sunt.
Promiți să nu accepți niciodată o asemenea ofertă?
Nu voi promite niciodată așa ceva.
M-ați insultat în toate felurile posibile
și nu mai puteți avea nimic de spus.
Trebuie să vă cer să plecați numaidecât.
Noapte bună.
Nu am fost tratată astfel în viața mea!
- Ce se întâmplă? - Doar o mică neînțelegere.
Măcar o dată în viață, lăsați-mă în pace!
- Nu puteam dormi. - Nici eu. Mătușa mea...
Da, a fost aici.
Cum oare pot compensa un astfel de comportament?
După ce ai făcut pentru Lydia
și bănuiesc, pentru Jane, eu ar trebui s-o fac.
Trebuie să știi. Sigur știi că totul a fost pentru tine.
Ești prea generoasă ca să te joci cu mine.
Ai vorbit aseară cu mătușa mea și asta mi-a dat speranțe
cum nu mi-am permis să am niciodată.
Dacă sentimentele tale sunt la fel ca în aprilie, spune-mi.
Afecțiunea și dorințele mele nu s-au schimbat.
Dar o singură vorbă de la tine mă va face să tac pentru totdeauna.
Dacă totuși, sentimentele tale s-au schimbat...
...trebuie să-ți spun,
că m-ai vrăjit, trup și suflet, și te...
Te... Te iubesc.
Începând de azi, nu vreau să mă mai despart de tine.
Ei bine, atunci.
Ai mâinile reci.
Închide ușa, te rog, Elizabeth.
Lizzie, ți-ai ieșit din minți? Credeam că îl urăști.
- Nu, Papa. - E bogat, fără discuție.
Și vei avea mai multe trăsuri decât Jane.
Dar te va face asta fericită?
Nu ai altă obiecție în afară de faptul că mă crezi indiferentă?
Nici una.
Toți îl știm ca pe un individ mândru și cam neplăcut.
Dar asta nu e nimic dacă tu îl placi.
Îl plac.
Îl iubesc.
Nu e mândru. Am greșit. Am greșit complet în ce-l privește.
Nu îl cunoști, Papa. Dacă ți-aș spune cum e de fapt
și ce a făcut...
Ce a făcut?
Dar ea nu-l place. Credeam că nu îl place.
Și eu la fel. Așa am crezut toate.
Probabil că am greșit.
- Nu ar fi prima oară, nu-i așa? - Nu, și cred că nici ultima.
Dumnezeule.
- Trebuie să-i dau banii. - Nu.
Nu trebuie să spui la nimeni. El nu ar vrea altfel.
L-am judecat greșit, Papa. Eu mai mult decât oricine. Sub toate aspectele.
Nu doar în problema asta.
M-am purtat absurd.
A fost ridicol despre Jane și despre multe alte lucruri.
Dar și eu am fost la fel.
Știi, el și cu mine...
El și cu mine semănăm atât de mult.
Suntem amândoi încăpățânați.
Papa, eu...
Îl iubești cu adevărat, așa e?
Foarte mult.
Nu credeam că cineva te poate merita.
Dar se pare că sunt redus la tăcere.
Așa că îmi dau consimțământul din toată inima.
Nu aș fi putut să te dau, Lizzie, cuiva care să fie mai puțin venerabil.
Mulțumesc.
Dacă vin tineri pentru Mary sau Kitty, pentru Dumnezeu, trimiteți-i aici.
Sunt în formă.